СОЦІАЛЬНА ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ В ОСВІТІ ТА УПРАВЛІННІ ОСВІТНІМИ ПРОЦЕСАМИ - Іваницька, Ольга; Шумак, Ігор (Теоретичні та прикладні питання державотворення, 2025)
У статті розглядається соціальна відповідальність у системі освіти, яка визначає ступінь ефективності навчання та його організації, соціалізацію здобувачів освіти та розвиток освітньої галузі загалом. Метою статті є поглиблення розуміння концепції відповідальності стейкголдерів у системі освіти та основних умов підвищення її рівня всіма учасниками освітнього процесу. Визначення відповідальності в системі освіти сформульовано як добровільне, свідоме прийняття широким колом осіб обов’язку здобувати, збагачувати, просувати та забезпечувати зростання знань, компетенцій та уявлень про світ, його будову та особливості функціонування. У межах дослідження було побудовано ієрархію відповідальності, визначено суб’єктів відповідальної поведінки (зокрема здобувачів освіти — студентів, учнів, аспірантів; освітян; батьків або опікунів; працівників освітніх закладів і державних органів; експертів), а також проаналізовано вплив стейкголдерів на формування, розвиток та результати прийняття відповідальності. Визначено, що в системі публічного управління освітою сфера відповідальності насамперед охоплює процеси забезпечення доступу до освіти, контроль за змістом навчання та набуттям відповідних компетенцій, створення умов для забезпечення безперервності освітнього процесу, соціалізацію учнів, а також підвищення рівня обізнаності серед них та всіх учасників освітнього процесу щодо цінностей, моралі та норм трудової етики. Обґрунтовано необхідність застосування в системі управління освітою механізмів, які підвищують рівень соціальної відповідальності ключових суб’єктів освітньої системи та запобігають використанню інструментів, що розмивають відповідальність учасників освітнього процесу. Крім того, особлива увага приділяється інтеграції принципів корпоративної соціальної відповідальності у внутрішню стратегію освітніх закладів. Це дозволяє не лише покращити якість надання освітніх послуг, а й сформувати стійку екосистему взаємодії між державою, бізнесом та суспільством, де кожен учасник усвідомлює свій внесок у розвиток інтелектуального капіталу нації.