ЛЕГІТИМНІСТЬ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ В ПОЛІТИЧНІЙ СИСТЕМІ УКРАЇНИ ВОЄННОГО ЧАСУ - Лозинська, Тамара (Теоретичні та прикладні питання державотворення, 2025)
Стаття присвячена обґрунтуванню легітимності місцевого самоврядування в політичній системі України воєнного часу, тобто стосується питань правового та суспільного визнання діяльності органів місцевого самоврядування в умовах дії воєнного стану. Розглядається нормативно-правова основа забезпечення безперервності та правомірності роботи органів місцевого самоврядування, їх адаптації до надзвичайних умов при одночасному збереженні демократичних інститутів. Визначено природу легітимності самоврядної влади та окреслено можливі виклики її функціонування. Методологія дослідження ґрунтувалася на основних положеннях теорії «кризи легітимності» С. Ліпсета, що дозволяє розглядати легітимність як здатність влади підтримувати у населення переконання в тому, що певний інститут є найкращими для суспільства. У статті розглядаються можливості збереження легітимності місцевого самоврядування під час війни за відсутності умов для проведення виборів, що обумовило постановку таких завдань: а) виявити основні виклики легітимності місцевого самоврядування як суб’єкта політичної системи в умовах обмеження волевиявлення народу; б) обґрунтувати нормативно-правові основи легітимації органів місцевого самоврядування. Зазначається, що з початком повномасштабної російської агресії, яка унеможливила проведення виборів в Україні, як це передбачено Виборчим кодексом України, виникла необхідність у юридичній легітимації представницьких органів влади, які не були переобрані в 2025 р. Юридична легітимність або легальність влади є обов’язковим атрибутом будь-якого інституту політичної системи, забезпечуючи йому правомірність діяльності в межах чинного законодавства, але в науковій літературі розрізняють й інші види легітимності, які було систематизовано в межах дослідження. Інститут місцевого самоврядування як важливий елемент політичної системи держави, впливаючи найрізноманітнішими способами на розвиток місцевих спільнот і місцевих ініціатив та отримуючи зворотну підтримку, продемонстрував здатність зберігати легітимність в умовах воєнного конфлікту. На підставі проведеного дослідження зроблено ряд висновків: 1) попри умови воєнного стану, місцеве самоврядування стало ключовим елементом стійкості української політичної системи; 2) обмеження окремих демократичних процедур тимчасово звузили автономію громад, проте це не призвели до делегітимації самоврядування; 3) високий рівень соціальної легітимності місцевого самоврядування має бути підкріплений внесенням змін до законодавства України щодо подовження термінів роботи органів місцевого самоврядування під час війни. Таким чином, доведено, що адаптивність нормативно-правової бази у поєднанні з високим рівнем суспільного визнання дозволяє органам місцевого самоврядування зберігати статус ключового медіатора між державою та громадянами навіть у періоди гострих безпекових криз.