РОЗВИТОК ПУБЛІЧНОГО ПРОСТОРУ В ІНДУСТРІАЛЬНИХ ЗОНАХ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ ГРОМАД: ТИПИ ТА СТРУКТУРНІ ЕЛЕМЕНТИ (англ.) - Єремиця, Олексій (Теоретичні та прикладні питання державотворення, 2025)
У статті досліджено процес формування публічних просторів на основі об’єктів індустріальної спадщини в контексті реалізації політики сталого розвитку міст і територіальних громад. Визначено соціально-функціональні типи публічних просторів, що виникають у межах індустріальних зон, та окреслено їх структурні елементи, від яких залежить архітектурна якість, соціальна інтеграція й комунікативна активність середовища. На основі аналізу вітчизняного та зарубіжного досвіду ревіталізації промислових територій систематизовано основні моделі трансформації: музейні, культурно-освітні, рекреаційні, креативно-кластерні, багатофункціональні та ландшафтно-рекреаційні. З’ясовано, що роль індустріальної спадщини може проявлятися як історичний фон, композиційний акцент, функціональна основа або містобудівний масив, що визначає сценарії її інтеграції у міський простір. Стаття також розкриває управлінські аспекти процесів ревіталізації, наголошуючи на необхідності узгодженості між архітектурно-просторовими рішеннями та соціально-економічними стратегіями розвитку громад. Висвітлено важливість удосконалення механізмів міжсекторальної взаємодії та розширення партнерства за моделлю «влада–громада–бізнес». Шляхом вивчення успішних кейсів партисипативного проектування дослідження демонструє, як залучення місцевих жителів на ранніх етапах планування нівелює соціальний опір та формує почуття власності щодо трансформованого простору. Обґрунтовано необхідність формування державної політики ревіталізації промислових територій, спрямованої на посилення соціальної участі, збереження культурної ідентичності та забезпечення екологічної регенерації територій. Особливу увагу приділено інтеграції «зелених» технологій у межах старих промислових структур для вирішення сучасних кліматичних викликів та відновлення біорізноманіття. Такий підхід дозволяє створювати стійкі міські ландшафти, здатні адаптуватися до мінливих технологічних та екологічних вимог. Результати дослідження мають прикладне значення для органів державної влади та місцевого самоврядування у сферах просторового планування, збереження індустріальної спадщини та розвитку громадських просторів як ключових факторів підвищення якості міського середовища. Зрештою, запропоновані рекомендації слугують комплексною дорожньою картою для перетворення занедбаних «браунфілдів» на життєздатні міські хаби, які шанують минуле, служачи майбутнім поколінням. Така трансформація не лише відновлює фізичну тканину міста, а й ревіталізує духовний та культурний зв’язок між громадою та її індустріальною історією.