КОНЦЕПТ «ВЕЛИКА ОДЕСА» ТА ОРГАНІЗАЦІЯ УПРАВЛІННЯ МІСТОМ ЯК ЦЕНТРОМ АГЛОМЕРАЦІЇ - Ямковой, Юрій (Теоретичні та прикладні питання державотворення, 2025)
У науковій статті досліджено комплексні теоретико-методологічні та прикладні аспекти формування агломераційного утворення Велика Одеса у контексті сучасних трансформацій публічного адміністрування та децентралізації в Україні. Актуальність роботи зумовлена об’єктивною потребою у створенні інтегрованої системи управління, де Одеса виступає як потужний центр соціально-економічного тяжіння для міст-сателітів, зокрема Чорноморська, Южного та Теплодара, а також навколишніх селищних і сільських громад. Автор здійснює детальний аналіз чотирьох ключових груп чинників, що стимулюють розвиток агломерації. Просторові передумови визначаються стійкою тенденцією розширення житлової забудови за адміністративні межі міста та інтеграцією територій через транспортні артерії державного і міжнародного значення, такі як траси Київ-Одеса та Одеса-Миколаїв-Херсон. Економічні чинники ґрунтуються на функціонуванні найбільшого портового вузла України, розвитку індустріальних парків та логістичних хабів відповідно до пріоритетів законодавства про концесії та індустріальні парки. Соціальний вимір охоплює інтенсивну маятникову міграцію, що забезпечує трудову та соціально-побутову єдність ядра та периферії, інтегруючи освітні, медичні та культурні заклади в межах єдиної мережі. Екологічні передумови вимагають спільного управління унікальними екосистемами лиманів та прибережної зони в умовах посилення урбанізаційного навантаження, що відповідає стратегії екологічної безпеки до 2030 року.У роботі детально розглянуто три ключові європейські моделі управління: інституційну на прикладі Великого Лондона, функціональну на прикладі Ліонської метрополії та мережеве партнерство на прикладі Євродистрикту Страсбург-Ортенау. На основі порівняльного аналізу Великої Одеси та Львівської агломерації встановлено, що Одеський регіон наразі перебуває на функціональній стадії розвитку, тоді як Львів демонструє вищий рівень організаційної інституціоналізації через реалізацію стратегії за підтримки Ради Європи та формування асоціації органів місцевого самоврядування. У статті представлено оригінальний поетапний алгоритм формування агломерації, що включає аналітичний етап із картографуванням та SWOT-аналізом територіального потенціалу, функціональну координацію секторних політик, реалізацію конкретних інфраструктурних проєктів для зміцнення довіри та завершальну інституціоналізацію через створення офіційного органу управління.Важливим елементом ефективності агломераційної політики визначено впровадження системи моніторингу на основі ключових показників ефективності, що охоплюють частку поїздок громадським транспортом, середній час доступу до вузлів мобільності, площу зелених зон та якість атмосферного повітря і водних ресурсів. Автор підкреслює, що для сталого функціонування Великої Одеси необхідне вдосконалення національної законодавчої бази, яка б чітко визначила правовий статус агломерацій, їхні повноваження та механізми фінансового забезпечення. Дослідження доводить, що формування інтегрованої системи управління на основі партнерства та багаторівневого врядування дозволить трансформувати Одесу в потужний драйвер регіонального розвитку, здатний ефективно конкурувати у європейському просторі та сприяти досягненню цілей сталого розвитку.